cap+II

En aquest capítol s'opina molt sobre l'ambient en el que viu en Daniel Serrallonga, per això, el tema principal és la vida de Don Ignasi, el pare d'en Daniel. En Giberga, el narrador i l'Armengol, encara que no vol interrompre la constant discussió dels dos primers, que parlen sobre l'estat mental de Don Ignasi. L'Armengol i el narrador, discrepant totalment sobre aquest tema, mentre que en Giberga creu que Don Ignasi es un home malalt, irresponsable i per tant boig, amb els arguments de que va estudiar una carrera que no li agradava. Es va lligar amb una dona de sentiments oposats als seus, es donava al joc, li donava mala vida a la seva dona, entre altres coses. Mentre que el narrador opinava tot el contrari, i discutia dient-l'hi a en Giberga que ell i tots com a aprenents de metge, sempre que veiessin a una persona diferent, extravagant i que es diferència moralment dels demés, és un home boig. El narrador, indignat amb la opinió d'en Giberga, qüestiona tot el que diu, ja que creu que dóna la seva opinió només en qüestions subjectives, donant la mateixa respostes per tots els comportaments de Don Ignasi, que està boig. A diferencia del narrador, que intenta buscar un altre resposta, se'l toma molt personalment, ja que quan en Giberga diu que Don Ignasi es trobava en un cercle viciós, li fereix. En conclusió, tot el capítol és una intensa discussió entre en Giberga i el narrador sobre l'estat mental del pare d'en Serrallonga, per investigar d'alguna manera, l'ambient en el que en Daniel Serrallonga es va criar. L'Armengol només interrompia alguna vegada per donar una opinió sense arguments, i per riure's dels dos.



Revisat per: Sarai Parada**
 * Escrit per: Paula Raponi